Jeg har kun mit kropssprog.
Jeg kan ikke forlade mig på ord, for min tunge er skabt lang og flad
og dermed uegnet til at frembringe avancerede flerstavelseslyde.
Derfor ligger jeg her og venter på, at Denny kommer hjem,
i en sø, jeg selv har lavet.
Enz.
Enzo?
Jeg kan høre bekymringen i hans stemme.
Hvad er der sket?
Enz, dog ...
Lugten af hans dag hænger i ham. Motorolie, benzin og grillkylling.
Kan du rejse dig op?
Jeg er hos dig.
Hvis bare jeg kunne tale, ville jeg berolige ham.
Jeg så engang en tv-dokumentar om Mongoliet.
Mongolerne tror på, at når en hund når livets afslutning,
bliver den genfødt som menneske.
Jeg er her hos dig.
Sådan.
Det ville betyde, at jeg ville miste alle mine minder og oplevelser.
Men jeg har en plan.
Jeg vil forsøge at indprente det hele i min sjæl
og bære det med mig i mit inderste.
Så når jeg åbner øjnene og ser mine hænder, vil jeg vide besked.
Dygtig, Enzo.
Så vil jeg være klar.
Så vil jeg huske det.
Han valgte mig ud af et helt kuld. En stor klump af poter og haler.
Han var kørt ind på gården på vej hjem fra racerbanen.
Allerede dengang vidste jeg, at jeg var en anderledes hund.
Min sjæl føltes mere menneskelig.
Den her. Det skal være den her.
-Kuldets dejligste. -Det sagde hun hver gang.
-Den ville vi faktisk selv beholde. -Det sagde han også hver gang.
Hvad koster den?
Sådan fik jeg det første glimt af resten af mit liv.
Tony, så er Denny her.
Vent lidt.
Jeg vidste ikke, du ville have hund.
Det var også bare en pludselig indskydelse. Ikke også, Enzo?
Enzo ligesom Ferrari? Fedt.
-Du har da ikke tid til en hund. -Skal du absolut spolere øjeblikket?
Jeg tager ham med på landevejen som lykkebringer.
-Kommer du til vores koncert i aften? -Nej, han skal jo passe sin nye hund.
Han bringer allerede lykke.
De ringede i morges, fordi de mangler en kører.
Jeg lægger et adgangskort til dig ved indgangen.
Okay, to adgangskort.
Hvem sagde du, han var?
Jeg var glad for mit nye hjem. Græs måtte jeg klare mig uden.
Nej, Enzo! Jeg ringer senere.
Og værsgo.
Nu kan du bare give los.
Denny var meget optaget af mine toiletvaner.
Kom, gør det så.
Selvfølgelig.
Okay, makker.
Så går vi til køjs. Det bliver en stor dag i morgen.
Vær nu en god hund ...
... og få dig noget søvn.
Det kaldtes et fjernsyn,
og med tiden lærte det mig meget om menneskers adfærd.
Men den aften føltes som et vindue til en anden verden.
Det kan du godt lide, hvad?
Lide det? Jeg elskede det.
Højre fod på speederen. Roligt ind i svinget.
Og det var endnu bedre, når han tog mig med til et løb.
Denny!
Se, en hundehvalp!
Dennys lejlighed var mit hjem, men det var her, jeg hørte til.
Det var mere spændende, end jeg kunne have anet.
-Hvad synes du, Enzo? -At det var et paradis.
-Hvad sagde du, han hed? -Denny Swift, nummer 96.
Han underviser for mig af og til, men han er en usleben diamant.
Varmen fra asfalten, den utrolige præcision hos pitmandskabet ...
Jeg var målløs over det hele.
Han kørte Formel 3 i et år for Zip Simones Audi-team.
Han gjorde sig godt bemærket, men så gik Zippy fallit.
Hvis du vil starte dit eget team, så er han den helt rigtige.
Han er næsten bagud med en omgang.
Det gælder ikke om at stå på sømmet, men om at have mavefornemmelse.
Denny var den første, der skiftede til regnvejrsdæk.
Kom herhen.
Se nu der.
Jeg har aldrig set nogen tackle regn, som Denny gør.
Det er ligesom med Senna. Regnen regner ikke på ham.
Når han vandt, følte jeg, at jeg havde overværet noget stort.
Det var så dit første motorløb. Hvad synes du? Kunne du lide det?
Har du tid? Du skal møde Sean Wright.
Hej. Denny Swift.
Han har solgt sit it-firma for en formue,
og nu vil han fyre alle pengene af på racerbiler.
-Det var en flot sejr. -Kan du køre sådan for ham?
Lad mig prøve.
Mit første år fløj forbi.
Ingen barndom er fuldkommen, men min kom nu temmelig tæt på.
Denny kørte for Wright på fuld tid, og han tog mig tit og ofte med
som et firbenet medlem af mandskabet.
-Har du det godt, Enz? -Bedre end godt.
Om det var skæbnen eller held, så var jeg skabt til at være hans.
Denny sagde, at de bedste kørere koncentrerer sig om nuet.
De dvæler ikke ved fortiden og ruger ikke over fremtiden.
Sådan!
Refleksion kommer senere.
Derfor filmer alle kørere alting med deres bilkameraer.
Jeg må dreje tidligere for at komme bedre ind i svinget.
Han lærte mig meget om balance, forventning og tålmodighed.
Bilen følger blikket, Enz.
Og jeg drømte om, at jeg en dag selv kunne få lov at køre.
Tillykke med den formidable sejr. Det var ikke noget nemt løb.
Jeg kan lide at løbe risici.
Det var jo dig, der vandt hele løbet for ham.
Du er for god til ham, Denny. Du må få dine egne sponsorer.
Ja, måske.
-Mine kørere ser op til mig ... -Skru væk fra den klaphat.
Der var et gammelt mundheld, Denny ofte gentog.
"Ingen løb vindes i første sving, men mange tabes der."
Bare dig og mig, Enz. Altid dig og mig.
For os var motorløb alt.
Det var kun et spørgsmål om tid, før Denny kom til at køre Formel 1.
Så ville hele verden se ham, som jeg gjorde.
Han ville blive forgudet overalt. Hans sejre ville gå over i historien.
Hans navn ville få plads blandt motorsportens bedste.
Men indtil videre var mesteren min alene.
Og så dukkede hun op.
-Enzo, det er Eve. -Hej med dig, Enzo.
Mit første indtryk af Eve var lige så blandet som duftene.
Jeg er ikke det store hundemenneske.
Et miks af grøntsager, shampoo og feromoner.
Han er nærmest en person.
Denny påskønnede hendes renlighed. Måske gik hun ligefrem i bad hver dag.
-Stirrer han altid sådan på folk? -Hvis han synes om dem.
-Er du kok eller sådan noget? -Nej, jeg er engelsklærer.
Men en af mine elever laver en skøn karryret ...
Du skal vist videre. Hyggeligt at møde dig.
Du, Eve?
Mine venner har et band.
De spiller på Nemo's i aften, hvis du ikke har andet for.
-"Head Injury". -Seattles tredjemest populære ...
-Soundgarden-coverband. -Det påstår de i hvert fald.
-Det lyder hyggeligt. -Gør det?
-Vi skal nok få det hyggeligt. -Så ses vi derhenne.
Hej hej.
Kom.
I var fede.
Mike fik et flip, fordi vi sprang et vers over.
-Sprang "vi" et vers over? -Sådan var det i hele gymnasietiden.
-Hvilket nummer kunne du bedst lide? -Det næstsidste.
-Med den uendelige guitarsolo? -Det var det allerbedste.
Gift dig med hende.
-Vil du have en mere? -Jeg vil hellere bede om vand.
I har altså lige mødt hinanden. Hvad så nu?
-Helt ærligt ... -Jeg synes, han er sød.
Vent, til du ser ham køre. Så bliver du smaskforelsket.
Hvad er der?
-Hvornår skal jeg se dig køre? -Det falder Denny da ikke for.
Hun vidste intet om motorsport, men det generede vist ikke Denny.
Jeg regnede med, at vi snart ville give hende baghjul,
men Eve gik ingen steder.
Jeg savnede den opmærksomhed, han gav hende og hendes
bøjelige tommelfingre og fyldige balder.
I sin sædvanlige bil, ja.
Hvad ved han om at undervise i engelsk? Det er det, jeg mener.
Og hendes smag i tv-programmer lod meget tilbage at ønske.
Denny blev aldrig træt af at glæde hende.
Og hans belønning var som regel en masse kærtegn og nussen.
Misundte jeg hende hendes varme smil og ubesværede latter?
Det gjorde jeg måske nok.
For hun var et menneske i modsætning til mig.
-Jeg laver morgenmad til os. -Er det rigtigt? Tak.
Hej, Enzo.
Du har ikke noget imod, at jeg også elsker ham, vel?
Som om jeg havde noget at skulle have sagt.
De blev gift på et drømmeslot med eget tilhørende ocean.
Sådan et sted, jeg troede kun fandtes i fjernsynet.
Jeg gjorde mit for at hjælpe til.
Jeg opførte mig pænt, holdt mig fra de indbydende appetitvækkere
og besørgede i blomsterbedet længst væk fra festlighederne.
Stedet tilhørte Eves forældre, Trish og Maxwell,
som jeg først troede var tvillinger.
Lad ringbæreren træde frem.
Jeg gjorde, som jeg fik besked på, for Dennys skyld.
Kom her, Enz.
Dygtig.
Med denne ring tager jeg dig til ægte.
Eve?
Med denne ring tager jeg dig til ægte.
Og således blev vi en familie ...
... til de flestes glæde.
Man skulle tro, han kunne have barberet sig til sit eget bryllup.
Det er bare en observation.
Sludder. Ingen er god nok til hende i dine øjne.
Jeg kan godt lide ham, men jeg elsker min datter.
Og manden er racerkører.
-Bør jeg ikke være bekymret? -Ikke når Eve ikke er det.
Folk vover at sige alt i mit nærvær, for jeg er jo bare en dum hund.
Andy Neuberger sagde til mig,
at hvis en garvet kører som Denny kunne bryde igennem,
ville det være sket allerede.
Men Eve siger, det går så godt.
Jeg tænkte nok, I var her. Kom, vi skal have kage.
Far skulle lige blande sin drink.
Så kom flytningen.
Jeg var i syv sind.
Jeg fik plads til at løbe omkring,
men den gamle lejlighed var vores. Dennys og min.
Jeg forsøgte at give udtryk for mine følelser.
-Hvad var det? -Enzo er bare glad.
Men mit kropssprog blev hele tiden misforstået.
Desuden kom der en mystisk, ny aura over Eve,
der gjorde det umuligt for mig at føle uvilje mod hende.
-Løbet er på Watkins Glen. -Det er i New York, ikke?
Hvis du tager et par fridage ...
Jeg er gravid.
Hvad?
-Går du i panik? -Nej da. Går du i panik?
En smule.
Vidste du det?
Jeg har aldrig rigtig forstået konceptet penge,
og hvorfor mennesker har så meget brug for dem.
Men for Denny fyldte det mere og mere.
Han begyndte at træne mere end nogensinde før.
Han tog flere undervisningstimer og deltog i så mange løb som muligt.
Jeg var mere og mere alene med Eve.
Kom så, Enz.
Jeg delte stadig ikke Dennys åbenlyse forgabelse i hende.
Tak skal du have.
Men vi fandt vores egen rytme.
Det var sødt af dig.
Hun mindede mig om min egen mor,
når hun sukkende kæmpede sig ned i liggende stilling.
Det må være fantastisk at kunne bære et andet væsen inden i sig.
Ud over den bændelorm, jeg havde.
Vil du prøve at mærke den?
Dygtig.
Kunne du mærke det? Den sparkede.
Kom her, skat.
Der sker ikke noget. Det er helt i orden.
Jeg kunne ikke begribe, hvad der foregik i Eves magiske sæk,
hvor babyen blev samlet.
Jeg håbede bare, den kom til at ligne mig.
Rolig, Enzo. Du får kun den ene.
Den er vamset.
Den er sikkert magen til den sidste, jeg gav dig.
Kan du lide den? Den er fra Pike Place.
-100 % håndlavet. -Den er ...
-I din yndlingsnuance af pink. -Det er den nemlig.
-Er du okay? -Jeg vil bare lige se den på.
Kan vi ikke lige tale om det der jordemoderhalløj?
-Det har vi jo diskuteret. -Det ved jeg godt.
Men du og jeg er begge to blevet født på et hospital.
Ja, men jeg vil så gerne føde her.
Tanya fik sine tvillinger derhjemme, og hendes jordemødre var fantastiske.
Hej, mor. Glædelig ...
Det er en fra noget med Penske.
Her 1. juledag?
Hallo?
-Ja, hej. -Hvad er det for en hue?
Det siges, at hunde ikke kan se farver.
Det kunne Denny åbenbart heller ikke.
Så regner jeg med at høre fra dig. Farvel.
-Hvem var det? -Judd Murphy fra Team Penske.
Han har lige tilbudt mig en plads i Daytona-løbet.
-Det er da godt, ikke? -Det er fantastisk.
Det her er min chance. Det vil kunne ændre alt.
Det er jo fantastisk.
Det er sidste weekend i januar.
-Jeg har først termin 15. februar. -Det er stadig tæt på.
Kunne du ikke tage med? Vi behøver ikke at flyve.
Jeg skal ikke køre i bil til Florida.
Men du er nødt til at sige ja. Der er ikke noget at diskutere.
Hvis du klarer dig godt, vil alle døre åbne sig for dig.
Er du ikke bekymret for timingen?
Har jeg nogensinde været for tidligt på den med noget?
Jeg anede ikke, et menneske kunne lave sådan nogle lyde.
Denny gik glip af det hele, for han kørte natten igennem.
Denny Swift med nr. 22 yder en flot præstation,
selvom hans team lå på tiendepladsen.
17 timer er kørt, og regnen vælter ned.
-Kan I ikke ringe til Denny? -Bliv ved med at presse.
Swift i nr. 22 er lige i hælene på bil nr. 17.
Ét pres mere.
Utroligt! Denny Swift har taget føringen med sin formidable kørsel.
Hej, smukke pige.
-Du er dejligt varm. -Nu skal I få lidt privatliv.
-Tak. -Det var så lidt.
-Ud med sig. -Han må godt være her.
Enzo.
Lugten var ... fremmedartet.
Kom her, basse. Kom.
Aldrig havde jeg mødt så smuk en skabning.
Zoë, det er Enzo. Han er også en del af familien.
Han vil altid passe på dig.
-Hvordan går det med hende? -Hun har det helt fint.
Hun har ventet på sin far.
Jeg skulle have været her.
-Hun er kun en dag gammel. -Det ved jeg, men alligevel.
Du er her nu.
Det var meningen med, at vi mødtes.
At skabe dette fuldendte, lille væsen.
-Jeg fatter det stadig ikke. -Vi tabte. Sådan kan det gå.
Vi var foran med en omgang inden sidste stint,
og jeg sagde til Murph, at jeg kunne køre den hjem.
Men sponsorerne pressede ham til at bruge
et ungt stjerneskud fra Californien, der har fået en del presseomtale.
Efter ti minutter kørte han galt og totalskadede bilen.
Men du kørte godt.
Det kan være lige meget, hvis teamet ikke fuldfører.
Men pyt med det. Der kommer andre løb.
Åh, Zoë. Se.
Hvor er hun? Det er alt for længe siden.
Tvillingerne var begyndt at komme hyppigt på besøg
for at tildænge vores hjem med spraglede gaver.
Denny lod som ingenting, men den zebra gjorde mig noget utryg.
Se lige de smukke øjne.
-Hun skal skiftes. -Jeg skal nok.
Mormor har dig.
Denny, dog.
-Det skrider frem. -Tak.
Jeg så lidt af løbet. Hvordan går det med ham knægten, der forulykkede?
Vi har haft den her samtale før.
Men nu har du en datter. Hvad nu hvis du bliver kvæstet eller dræbt?
Det sker ikke.
-Det kan du ikke love. -Jo, det kan jeg.
Jeg lover dig, at jeg altid vil sørge for Eve og Zoë.
Og jeg sværger at lade sikkerheden komme først,
om så jeg kommer til at tabe hvert eneste løb.
Farvel, skat. Elsker dig.
Det forbløffede mig, hvor megen magt vores lille Zoë udstrålede.
En magt, med hvilken hun også tryllebandt mig
lige så ubesværet, som Jorden holder Månen i kredsløb.
Jeg var hjørnestenen i hendes underholdning.
Jeg hoppede efter tennisbolde og piskede rundt efter dem
som en firbenet klovn for at gribe dem igen.
Løb!
Er fødselsdagsbarnet parat?
Jeg var så opslugt af hende, at jeg mistede tidsfornemmelsen.
Klar!
Parat!
Nu!
Og når hun omtalte mig som sin storebror,
svulmede mit hjerte af stolthed.
Dygtig.
Alle må vente, til det er deres tur til at få en godbid, også zebraer.
Far!
Jeg er ked af, jeg gik glip af din danseopvisning.
-Vandt du? -Nej, ikke denne gang.
-Hjalp det? -Mere, end du aner.
Tak, fordi du passer på vores piger, Enz.
-Hvad har vi så her? -Det er min 2.-klasse.
Jeg har det, som om jeg altid er på racerbanen eller i lufthavnen.
Sådan har jeg det også af og til. Man vænner sig til det.
-Er der noget i vejen? -Det er bare hovedpine.
Det burde ikke gå så langsomt.
Jeg har altid drømt om Formel 1, men det føles,
som om jeg bare træder vande.
"Ingen løb vindes i første sving."
-Det er stadig din passion, ikke? -Jo, selvfølgelig.
Måske er det ikke nok.
Jeg ved det ikke.
Apex har tilbudt mig en plads på Laguna Seca i weekenden.
Jeg sagde, jeg ville overveje det.
Du er bare træt.
Jeg lå søvnløs og tænkte på, hvad Denny havde sagt.
Droppe motorsport? Han var lige så meget racerkører, som jeg var hund.
Det var hans væsen, hans skæbne.
Mongolerne mener, at hunde kan se ind i åndernes verden.
-Zoë, der er mad. -Jeg vil vente på far.
-Far skal undervise i aften. -Fem minutter mere.
Okay. Enzo, der er mad.
Pludselig blev min bekymring for Denny overdøvet af en lugt.
Fra hendes ører og bihuler kom en dunst af forfald.
Af råddent træ.
Med talens brug havde jeg kunnet advare hende.
Nu skal du ikke også være genstridig.
Jeg kunne kun se til og føle mig tom indeni,
for jeg kunne intet gøre for at hjælpe hende.
Zebraens tomme blik føltes som en hån mod min magtesløshed.
Eve havde sat mig til at passe på Zoë.
Men ingen passede på Eve.
Du vækker Zoë.
Ser du mine optagelser?
Hvorfor er du så meget hurtigere i svingene end de andre?
De fleste kørere er bange for regn. Den er et uforudsigeligt element.
Og når man har fart på,
er der god grund til at være bange for den.
Jeg bliver bange bare af at se på det.
Men hvis man derimod tvinger bilen til noget, styrer man selv udfaldet.
Du skrider altså bilen ud, inden den gør det af sig selv?
Ja. Når jeg sidder bag rattet, bestemmer jeg selv min skæbne.
"Det, du manifesterer, er foran dig."
Skaber man selv forholdene, er regn bare regn.
I morgen ringer du til Apex
og siger til dem, at I har en aftale på Laguna Seca.
Du må aldrig give op. Hverken for vores eller nogen andres skyld.
Det må du love mig.
Det lover jeg.
I det øjeblik forstod jeg endelig Dennys kærlighed til Eve,
og hvorfor jeg selv var bange for at elske hende.
Hun var mit uforudsigelige element.
Hun var min regn.
Vejret tegner smukt her på Laguna Seca Raceway i Californien.
Vi har hele 43 GT-biler til start og et imponerende felt af kørere.
Mor?
Pak dine ting. Vi flytter ud til mormor og morfar i et par dage.
Er du dårlig?
Jeg har bare virkelig brug for at slappe af.
Det gik alt sammen så stærkt.
Lige pludselig var de væk.
Men jeg var ikke væk. Jeg var der stadig.
Denny sagde altid, at panik var en kørers værste fjende.
Så jeg gik ikke i panik. Jeg hverken overkorrigerede eller gik i baglås,
selvom Denny tidligst ville være hjemme om to dage.
Men jeg er en hund, og fordi Gud ikke gav os tommelfingre,
gav han os evnen til at overleve uden mad i længere perioder.
Så selvom en tommeltot ville have sat mig i stand til at bruge dørhåndtag,
var mit næstbedste redskab evnen til at undvære mad.
Jo længere isolationen fortsatte, jo mere ængstelig blev jeg.
Hvad nu hvis Denny aldrig kom hjem?
Jeg anede ikke, hvor længe jeg ville skulle strække min vandbeholdning.
Jeg styrkede mig på Cheerios, Zoë havde tabt på gulvet,
og besørgede modvilligt på dørmåtten,
mens jeg ventede på, at prøvelsen skulle ende.
Efter omtrent 40 timers ensomhed begyndte jeg at hallucinere.
Jeg havde netop opdaget en klat indtørret yoghurt, da jeg hørte noget.
Det var zebraen.
Jeg betragtede bæstets brutale burleske,
angst for, hvor længe jeg kunne holde til det.
Jeg håbede, at det, jeg så, kun foregik i mit hoved.
Et åndesyn fremmanet af glukosemangel.
Alligevel vidste jeg, det var sandt, og at der var sket noget forfærdeligt.
Er der nogen hjemme?
Enz, hvad laver du? Kom her.
Enzo, kom her.
Kom her, makker.
Hvad er der sket? Hvor er de andre?
Eve?
Er Eve og Zoë stadig hos jer? Må jeg tale med hende?
Jeg er herhjemme sammen med Enzo.
Eve, vent lige lidt. Har han været her i al den tid?
Jeg troede, I havde taget ham med. Nu er jeg nødt til at tage mig af ham.
Du brugte altså kun måtten?
Kom her. Værsgo.
-Far, jeg har savnet dig. -I lige måde.
-Må jeg sige hej til mine dyr? -Ja, gå bare op.
Jeg prøver bare at forstå det.
Jeg havde det så dårligt, at jeg ikke tænkte klart.
Lægen tror, det er en virus.
Hej, basse. Det må du virkelig undskylde.
Zoë?
Der er sket noget med mine dyr!
Jeg fatter ikke, hvordan han kunne finde på det. Nu skal jeg hente ham.
Kom her. Kan du så komme her!
Slemme hund!
Se, hvad du har gjort! Se! Hvordan kunne du finde på det?
Slemme hund! Dumme hund!
Stop! Hvad går der af dig?
Jeg havde kun ét svar.
Zebraen måtte være genopstået og have overfaldet de øvrige dyr.
Jeg skulle have udslettet dæmonen, da jeg havde chancen.
Jeg skulle have ædt den.
Undskyld, Enz.
Det skal aldrig ske igen.
Du er en sej, gammel hund.
Kom så.
Jeg vandt i øvrigt.
-Altså din klasse? -Hele løbet.
Og fik en fast plads i Apex' prototype.
Jeg skal til Sonoma og begynde træningen med det samme.
Skal vi ikke alle sammen tage på landevejen hen over sommeren
og tage med til alle løbene?
I motorsport følger bilen blikket.
En kører, der stirrer på muren, vil til sidst køre ind i muren.
Men den, som har blikket på vejen, når dækkene slipper vejgrebet,
bevarer kontrollen over sin bil og sin skæbne.
Det var det, Denny havde gjort.
Han havde manifesteret en sejr, fordi vi havde brug for en.
Nøgler.
Jeg ringer i aften.
Hov, den der skal jeg bruge.
Tak.
-God fornøjelse. -Hej hej, far!
-Hej, mor. -Hvordan har du det?
Bedre. Jeg lufter Enzo, mens Zoë er i skole.
Jeg trænger sådan til at komme i form.
Skat, du er jo helt afkræftet. Er Denny bortrejst igen?
-Mor, det gider jeg ikke diskutere. -Jeg spurgte jo også bare.
Det ved jeg godt. Jeg må smutte. Elsker dig.
-Jeg elsker også dig. -Hej hej.
Det er okay. Jeg klarer den.
Til tider er trangen til at tale ulidelig.
Der står et nummer.
Til tider hader jeg det, jeg er.
Kom her.
Kom.
Hun skal nok klare den.
Det er pænt af dig, Mike.
De vil springe biopsien over og bare fjerne den,
uanset om den er ondartet eller ej.
-Skal jeg ringe til Apex for dig? -Det har jeg allerede gjort.
Jeg sagde, jeg er færdig for denne sæson. Måske længere.
Jeg er nødt til at være her.
Enzo, du skal være hos onkel Mike i nat. Vær god ved ham, okay?
Vi ses om et par dage.
Jeg ville have gjort hvad som helst for at kunne blive hos ham.
Men hunde bliver ikke lukket ind på hospitaler
for at høre om diagnoser og behandlingsformer.
Jeg var næsten ti år gammel,
men ingen betroede sig til mig eller forventede andet af mig,
end at jeg beherskede min gøen og besørgede udenfor.
Et sted dansede zebraen.
Jeg overvejede at stikke af. At vende alle ryggen
og leve blandt mine stamfædre på Mongoliets vidtstrakte stepper.
Men jeg havde en urokkelig tro
på Dennys evne til at gøre alting godt igen.
Operationen er overstået.
Nu må vi bare vente og se, hvordan hun reagerer.
Hej, du.
Gearkassen står af. Koblingen svigter.
Bremserne overopheder.
Den dårlige kører forulykker. Den hæderlige kører giver op.
Men den dygtige kører styrer igennem problemet.
Jeg skal undervise i morgen.
Du må være hos Caroline efter skole, så henter jeg dig klokken seks.
Okay.
-Far? -Ja?
Hvornår kommer mor hjem?
Det ved jeg ikke.
Snart, håber jeg.
Den dygtige kører formår at blive ved med at køre.
-Godnat, far. -Elsker dig.
-Du kan da godt lide ostetoast. -Men den når at blive kold.
Giv far en chance. Det her er nyt for mig.
Har din kone også et arbejde?
Min mor er indlagt. Hun er syg i hjernen.
-Jeg henter dig direkte fra skole. -Men i dag har jeg en lang dag.
-Hvad tid har du så fri? -Spørg mor. Det ved hun.
Hej hej, skat.
Hej, mor.
Dage blev til uger, men Eve kom ikke hjem fra hospitalet.
Du skal nok blive rask. Det skal blive godt alt sammen.
Du trænger nok til at sidde lidt ned.
De, der holdt af Denny, tog særlige hensyn til ham.
Mike skaffede ham deltidsarbejde på værkstedet
og passede mig, når Denny bad om det.
Og der var andre færdigheder, han var nødt til at tillægge sig.
Zoë tilbragte de varme sommerdage på en børnelejr ved Green Lake ...
... og fra tid til anden en nat hos tvillingerne.
De aftener tilbragte Denny på hospitalet hos Eve.
Når vi kom hjem, var han meget stille.
Og så måtte jeg give ham det, han havde brug for.
Vi kom til at minde om et garvet pitmandskab.
Vi planlagde, justerede og korrigerede.
Husk din madkasse, skat.
-Tak, far. -Vi ses.
Hej hej, Enzo.
Hvad siger du så, Enz? Grib.
Zoë, der er mad!
-Det var den røde bils skyld. -Både ja og nej.
Det gælder om at holde sin position. Det var det, den røde bil gjorde.
I ethvert løb er man nødt til at løbe en risiko for at vinde.
"Ro på, når der er fart på. Fart på, når der er ro på."
Kors, din mor slår mig ihjel.
Den aften ringede de.
Lægerne ville langt om længe lade Eve komme hjem.
Men ikke hjem til os.
-Hvorfor må mor ikke være hos os? -Hun kommer snart hjem.
Men dine bedsteforældre går jo hjemme, så det er bedst, hun bor hos dem lidt.
Det er mor!
-Zoë ... -Det er okay.
-Jeg har glædet mig til det her. -Det har jeg også.
Det er stadig hende.
"Det sneede på egern og på bæver og på dem alle sammen.
Men så sagde han: 'Se, ligesom vi regnede med.'
Og Boggan sagde: 'Ønsk.' Charles skrev sit ønske ned."
Hvad er det, I foreslår?
Vi synes, Zoë bør bo her hos os, i hvert fald indtil ...
Indtil hvad? Går vi bare ud fra, at hun ikke overlever?
Vi håber det bedste, men du hørte jo lægen.
Det bliver den sidste tid, Zoë får med sin mor.
Jeg kan køre hende til og fra skole. Eller du kan selv gøre det.
Du er også velkommen til at bo her, men vi regnede ikke med ...
Det er helt op til dig.
Jeg taler med Eve om det.
De vil bare gerne hjælpe os.
Det ved jeg godt.
Det vigtigste er, hvad du vil.
Jeg vil have mit gamle liv tilbage.
Opfører min far sig pænere over for dig?
Ja, det går fint.
Du skal bare koncentrere dig om dig selv.
Om nogle uger er jeg sikkert kommet til kræfter,
og så kan vi begge to komme hjem igen. Ikke?
Jo.
Du må begynde at køre løb igen. Du har undværet det alt for længe.
Vi får se.
Jeg vil ikke være grunden til, at du giver op.
Du lovede mig, du ikke ville give op.
Det gør jeg heller ikke.
Det gør jeg ikke.
Få dig nu noget søvn. Okay?
Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig så højt.
Det må være vanskeligt at være menneske.
Jeg tvivler af og til på mine egne evner for interaktion,
men det er påkrævet, hvis jeg skal blive det menneske, jeg håber på.
Pas godt på vores piger.
Jeg holdt mig vågen hele natten og de næste mange nætter.
Dæmonen ville tage Eve, men han skulle forbi mig først.
Først når de andre vågnede, turde jeg vige fra min post.
Dovne hund.
Nogle nætter vågede Denny sammen med mig.
Men han kunne ikke hvile ud om morgenen.
Han måtte være stærk for Zoës skyld.
Her! Nu er den der!
Kom her, Enz.
Dygtig.
Hans udholdenhed kendte ingen grænser.
En tennisketsjer.
Og morfar har booket en træner til dig om onsdagen.
Onsdag er ikke så godt. Der er jeg på værkstedet.
Vi kan da sagtens køre Zoë.
Og han lod Eves forældre forkæle Zoë. Han forstod,
at de blot abstraherede fra det, der skete med deres datter.
Hvilket selvfølgelig var umuligt.
Så er jeg her. Hvor er I alle sammen?
Surprise!
-Hvad er det for en surprise? -Vi har besluttet at holde fest.
En fest? Det er jeg vist ikke klædt pænt nok på til.
Du er umanerligt flot.
Er du sikker på, du har kræfter til det her?
Jeg vil hjem.
Jeg vil have dig hjem.
Du begriber ikke hvor meget.
Kan du se det?
Kan du?
Jeg er ikke bange for den længere.
For jeg ved, den ikke er endegyldig.
Men det vidste du godt, ikke?
Du ved alt.
Nej, ikke alt.
Men én ting ved jeg.
Eves sidste åndedrag satte hendes sjæl fri.
Jeg så den forlade hende ...
... for at fortsætte sin rejse andetsteds.
Det er pænt.
Det er en barneleg. Jeg må være voksen nu.
Trish har givet Zoë noget at spise.
Tak.
Alle de mennesker.
Alle hendes gamle venner, hendes elever ...
Hun var elsket af alle.
Jeg troede, jeg ville være parat. Jeg vidste, det ville ske, men
jeg var ikke parat. Overhovedet ikke.
For at være helt ærlig, Denny, så bekymrer det os en smule.
Du har slet ikke forberedt dig. Du har ikke lagt nogen plan.
Hvordan plan?
Zoë spiser æg og toast.
-Vi har taget hul på det. -Jeg troede ellers ...
Undskyld, taget hul på hvad?
Gider I fortælle mig, hvad det er, der foregår?
Maxwell og jeg har talt om det.
Vi tænkte på, om ikke det ville være bedst for os alle sammen,
hvis Zoë blev boende her hos os.
-Hvad? -Hun har brug for stabilitet.
Og det kan du ikke give hende, hvis du skal til at køre løb igen.
-Vil du til at køre løb igen? -Ja da. Før eller siden.
-Hvem skal så tage sig af Zoë? -Det skal jeg selv.
-Ligesom du tog dig af Eve? -Hvad fanden skal det betyde?
Det skal vi ikke diskutere nu.
Havde du været mere hjemme, ville det måske være blevet opdaget i tide.
Det passer jo ikke.
Tror du ikke, jeg har stillet det spørgsmål tusind gange?
Der var ingen, der kunne have stillet noget op.
-Zoë skal med mig hjem. Basta. -Vi vil jo bare Zoës bedste.
Det bedste for Zoë er, at hun er hos sin far.
Og hvis I vil se hende fremover, har I værsgo at droppe det her.
Men du kan stadig være en del af hendes liv.
Vi har tid og penge til at tage os godt af hende,
og så kan du køre løb på fuld tid.
Jeg er færdig med det her.
-Du giver os ikke andet valg. -Maxwell, du lovede at lade være.
Det kan I ikke mene.
Jeg har lige begravet min kone, og nu vil I tage min datter fra mig?
Denny, det var slet ikke sådan ...
Så har jeg spist op.
Pak sammen. Vi skal hjem.
Din far skal ordne nogle ting, så du bliver hos os indtil videre.
Pak dine ting. Vi tager af sted nu.
-Hvad fanden bilder du dig ind? -Du magter det ikke alene.
Hvad vil du gøre, når du igen skal være bortrejst flere dage ad gangen?
Det er hver eneste weekend. Du gik glip af hendes fødsel.
Du tager hende ikke med.
Du godeste!
Det går.
Det går, sagde jeg!
Lad hende blive. Advokaterne finder en løsning.
Zoë!
Vi henter dine dukker en anden dag.
Hop ind, skat.
Du begår en stor fejl.
Enzo, ind.
Ikke nu, Enzo.
Jeg vidste bare, han havde brug for noget adspredelse.
Det var sådan, Eve gjorde, når Denny var nedtrykt.
Din skøre hund.
Det var grandprixet i Luxembourg 1989.
Det blev vundet af irske Kevin Finnerty York,
selvom han kørte de sidste tyve omgange med kun to gear.
En sand mester kan ting, et normalt menneske ville anse for umulige.
Det skulle Denny bare mindes om.
Det er pænt af dig, Mark. Du er den eneste advokat, jeg kender.
Og du er den eneste mekaniker, jeg har tillid til.
Tag det roligt, Denny. Den her sag burde være lige ud ad landevejen.
-Hvor er din datter? -Hun ville i skole.
-Skulle jeg have holdt hende hjemme? -Nej, du efterkommer hendes behov.
De mener, du er uegnet som forælder på grund af dit farefulde erhverv.
Sagen er tabt på forhånd. Jeg fatter ikke, de rejser den.
Jeg anmoder retten om en summarisk pådømmelse.
-De har ikke en chance? -Ikke i Washington.
Her ender barnet altid hos den biologiske forælder.
-Goddag. -Dennis Swift?
Han er vist ude bagved.
-Jeg er Denny Swift. -Vær venlig at komme herhen.
Okay.
-De er arresteret. -Det må være en spøg.
Læg hænderne på skranken, og spred benene.
Okay.
Tag det roligt.
Hvor lang tid vil det tage? Jeg skal hente min datter fra skole.
-Jeg kan hente hende. -Nej, ring til Mark Finn.
-Forstår De Deres rettigheder? -Ja. Ring til Mark Finn.
-Bliv der. -Hvorfor arresterer I ham?
Jeg havde ikke følt mig så hjælpeløs, siden Eve faldt om i skoven.
Kaffe i morgen halv ni. Så gennemgår vi det hele.
-Vi prøvede at hente Zoë, men ... -Hendes bedsteforældre kom først.
De har timet og tilrettelagt det hele. Tak for hjælpen, Mike.
Simpelt legemsangreb er en forseelse,
så du får næppe en fængselsdom. Men det her handler om noget andet.
Du får aldrig forældremyndigheden, hvis du bliver dømt.
På grund af tiltalen har dommeren givet dig tilhold.
Der går 90 dage, før du må se Zoë igen.
Jeg kan da ikke ...
Eves forældre har allerede begæret dig frataget dine rettigheder.
-Det var ham, der tog fat i mig. -Var der nogen vidner?
Trish, men hun havde ryggen til. Jeg kan tale med hende.
Nej, du må ikke tale med dem. Det vil bringe din sag i fare.
For at forklare Zoë dit fravær
har vi digtet en historie om, at du kører for et team i Europa.
I må godt skrive til hinanden.
90 dage!
Det var dybt uretfærdigt.
Først havde Denny mistet Eve, og nu skulle han også fratages Zoë.
Denny led, mens ugerne gik.
Når jeg bliver menneske, er der én ting, jeg vil savne ved at være hund.
JEG ELSKER DIG FAR
Hvad synes du?
Det er følgende.
En hund kan slå psyken fra og skrue ned for stofskiftet.
Den kan sidde i timevis uden at anstrenge sig.
Hunden kan ændre verdens tempo, men mennesker er det prisgivet.
Hvad er det for noget med jeres hund?
Zoë har bedt om at få lov at se jeres hund.
Selvfølgelig må hun se Enzo.
Sig til hende, at Mike kommer forbi med Enzo i weekenden.
-Det siger jeg videre. -Tak, Mark.
Min sekretær siger, vi har sendt dig en regning.
-Den har jeg betalt. -Det var den forrige.
Jeg ved, du ikke må forlade delstaten for at køre løb,
men jeg har folk, der arbejder på den her sag.
Det ved jeg godt. Jeg skal nok finde en måde at betale dig på.
Det var svært at begribe, hvilken drejning vores liv havde taget.
Enzo! Kom her!
Sørg for at tørre hans poter godt. Mormor har lige fået tæpperne renset.
Lille Enzo det er rart at se dig
Jeg savner far. Gør du ikke også det?
For første gang i mit liv var jeg glad for, jeg ikke kunne tale.
Jeg ville ikke vide, hvad jeg skulle sige.
Efter Zoë var faldet i søvn, udspionerede jeg tvillingerne.
Manden slog mig omkuld. Jeg brækkede et ribben.
Du så, hvad der skete.
Hele sagen står og falder med, at du bekræfter min forklaring.
Du er nødt til at vidne.
Mørket svulmede i mig.
Husk på, for hvis skyld vi gør det. Vores barnebarns.
Og jeg var ikke for fin til at bruge hundelist for at øve retfærdighed.
Hvad?
-Kan du lide chili? -Maxwell ...
Jeg kunne ikke tåle chili, men jeg åd den alligevel.
Lækkert, hvad?
Jeg er jo bare en dum hund.
Jeg så til og ventede ...
... mens min mave kogte en fæl bryg sammen.
Kom, det skal foregå udenfor.
Kom, af sted.
Kom nu af sted. Åh nej.
Nej! Nej, nej, nej!
Trish, kom her! Hunden har lige haft tyndskid på gulvtæppet!
Hvor er spanden?
Åh gud. Trish, kommer du?
Se at komme i sving, makker.
Du skal allerede have øjnene på næste sving. Lige to sekunder.
Jeg troede, de ville beholde ham til i aften.
Jeg kunne forstå, at Enzo ikke var verdens mest belevne gæst.
Det var årevis siden, jeg havde været på en racerbane.
Jeg havde savnet det mere, end jeg anede.
Jeg fik en snert af min gamle drøm om at køre ræs sammen med ham.
Så rydder vi banen. Alle elever tager plads på tribunen. Ingen går endnu.
Denny, har du tid?
-Luca. -Godt at se dig, Don.
-Det er Luca Pantoni fra Ferrari. -Denny Swift.
-Er det den nye model? -Ja, direkte fra fabrikken.
-Jeg så dig køre Daytona. -Det var en barsk omgang.
Luca vil gerne have, du viser ham banen.
Gerne.
Hvem er han?
Chef for talentudvikling hos Ferrari i Italien.
Han skal lige vænne sig til den, men næste omgang bliver der kul på.
Kom med.
Træd nærmere, drenge. Nu får I en sand masterclass.
Hvis I nogensinde selv kører sådan, får I det sorte flag med det vons.
Hvordan var det?
-Det var fantastisk. -Du har fortjent det.
Hvad synes du, basse? Er den ikke bare smuk?
Jeg vil tilbyde dig et job. Jeg arbejder i Maranello,
hvor vi har vores hovedsæde og en pragtfuld racerbane.
Du vil skulle prøvekøre bilerne.
Tak, hr. Pantoni, men ...
... der er visse ting, der gør, at jeg ikke kan forlade landet.
Don har fortalt mig om det.
Men hvis situationen skulle ændre sig, står mit nummer her på kortet.
-Det var en fornøjelse. -Mange tak.
Kom.
Han har spurgt til dig før. Da jeg fortalte ham om alt det med Eve,
ønskede han at ansætte dig.
Han har respekt for, at du kæmper for din datter.
-Hvad hvis jeg ikke vinder? -Det er ingen skam at tabe.
Der er kun skam i at udeblive, fordi man er bange for at tabe.
Skrub så tilbage på banen, hvor du hører til.
Kom.
90 dage føltes som en evighed, selv for mig.
Men endelig oprandt dag 90.
Far!
Enzo!
Jeg henter hende klokken seks. Hav det godt.
Jeg har savnet dig. Kom, jeg har lavet noget særligt til aftensmad.
Far, skal du snart tilbage til Europa?
Nej, ikke endnu.
Men du skal blive boende hos dine bedsteforældre lidt endnu.
-Jeg vil hjem. -Det ved jeg godt.
Men advokaterne skal først beslutte, hvor det er bedst for dig at bo.
Sådan er det, når ens mor dør.
Bare sig til dem, at jeg vil bo hos dig og Enzo.
Okay, det skal jeg nok sige.
-Sådan. -Farvel, far.
Du får hende hver anden weekend indtil retssagen. Derefter ...
Er det alt eller intet.
Hør her, Denny.
Du vil ikke bryde dig om det, men deres advokat var helt klar i mælet.
Anmeldelsen om vold vil blive trukket tilbage,
hvis du opgiver at få forældremyndigheden.
Jeg er nødt til at sige, at det giver os en styrke.
Du kan få samkvemsret, hvilket det bliver meget sværere at få tilkendt,
hvis du får en voldsdom,
og Zoës bedsteforældre tilkendes forældremyndigheden.
-En styrke. -Jeg siger ikke, vi ikke kan vinde.
Det er muligt, men vi risikerer også at tabe.
-Vi kan ikke tabe. -Alle kan tabe. Det ved du alt om.
Tænk nu bare over det.
Jeg vidste, hvad Denny tænkte.
Havde han haft et rat at holde om, ville han ikke ryste på hænderne.
"Bare dig og mig, Enzo."
Det sagde han altid, når vi løb vores aftenture.
Bare ikke den aften. Vi var sammen, men alene.
Jeg begyndte at udtænke en plan.
Vi skulle hente Zoë fra skole en dag
og køre til Montreal, hvor der afholdes grandprix hver sommer.
Enz? Enzo, bliv der!
Nej!
Åh gud!
-Jeg så ham ikke. -Det var ikke din skyld.
-Det var min. -Kom han noget til?
Han trækker stadig vejret. Lad os få ham ind i din bil.
Bilen følger blikket. Hvordan kunne jeg glemme det?
Ayrton Senna havde ikke behøvet at dø på Imola.
Det tænkte jeg undervejs til hospitalet.
Han ramte en betonbarriere med 300 kilometer i timen.
Han kunne have overlevet,
havde det ikke været for en vragdel, der gennemborede hans hjelm.
Ud bagved.
Men jeg kender sandheden.
Senna døde den dag, fordi hans krop havde udtjent sit formål.
Hans sjæl havde lært det, den var kommet for at lære.
Og havde jeg lært det, jeg skulle, ville jeg heller ikke have langt igen.
Men jeg havde åbenbart mere, jeg skulle nå.
En del indre blødninger og skader på nyrerne.
Han er heldig. Det kunne være gået meget værre.
Lad mig være ærlig. For en så gammel hund
er sådan en omgang ofte begyndelsen på enden.
Røntgen, bedøvelse og smertestillende plus nattillæg løber op i 812 dollars.
Kortet blev desværre afvist.
Okay, her er mit debetkort.
-Der er ikke nok penge på. -Er der et problem?
Jeg indløste min løncheck i dag, så den skal nok lige gå igennem.
Jeg har nogle kontanter.
300 dollars. Jeg kan hæve resten til jer i morgen tidlig.
Det er, hvad der kan ske.
Tag imod de 300, og bed Susan sende en regning på det udestående.
Ville det være okay, hvis jeg beholdt en tyver?
Tak.
Er du klar til at komme hjem?
Medicinen holdt mig i en ugelang drømmetilstand,
hvilket jeg indrømmer var en lettelse.
Alt var bedre end det blik, jeg så i Dennys øjne.
Jeg skal ikke kunne sige, om det er det rigtige at gøre.
-Men jeg støtter dig fuldt ud. -Det gør jeg også.
Du gør det nødvendige. Zoë vil forstå det med alderen.
Du får den aftalte samkvemsret
plus tre uger i sommerferien, en uge til jul og påskeferien.
-Hvad med tiltalen? -Den frafaldes.
Jeg sagde jo, det var en styrke.
Min hals knudrede sammen i panik. Drømte jeg stadig?
Hvem var denne bedrager, og hvor havde han gjort af Denny?
Jeg kunne kun finde den her.
Pludselig stod det klart. Det var ikke Denny.
Det var zebraen.
Jeg havde muligheden for at redde Zoës legetøj fra dæmonen,
men svigtede. Jeg måtte forhindre det, men hvordan?
Enzo! Giv mig de papirer!
Giv mig de papirer!
Det er ikke morsomt. Enzo, giv slip!
Det er da lidt morsomt.
Okay, jeg har forstået det.
Ring til deres advokater. Sig til dem, vi mødes i retten.
-Jeg er enig med Enzo. -Er du sikker?
Jeg gav Eve mit løfte. Jeg giver ikke op.
Jeg må have mig en hund.
Denny satte alt på et bræt. Tabte han sagen, ville han miste Zoë.
Hans vejrtrækning var anderledes den morgen.
Dybe indåndinger, hurtige udåndinger.
Jeg genkendte lyden. Det var sådan, han trak vejret lige inden et løb.
Så er det nu, Enz.
Det er Tony.
Godt, du kunne komme. Jeg ville have kørt ham hen på værkstedet,
men han er ikke så frisk. Se, Enz, det er Tony.
Enz, hvordan står det til?
-Held og lykke. -Tak.
Skal vi se tv?
Hunde er forment adgang i retten,
så jeg kunne kun gisne om, hvad der foregik.
Jeg digtede scener i mit hoved ud fra Dennys daglige resuméer
krydret med min egen sans for dramatik.
Protest!
Måske var det min fremskredne alder, der fik min fantasi til at stikke af.
Nej, det gjorde jeg ikke.
Indtil ...
Ja?
Jeg kommer.
Der er sket noget. Skal du med?
Hvad sker der, Den?
Det lykkedes mig at afkode, hvad der var sket.
-Gud stå mig bi. -Trish havde afgivet forklaring.
Vær venlig at fortælle os om overfaldet.
Det var, som min mand sagde.
De så personligt Dennis Swift vælte Deres mand omkuld,
så han brækkede et ribben?
-Ja. -Tak. Ikke flere spørgsmål.
De må gerne sætte Dem.
Jeg foreslår at holde en kort pause, mens jeg gennemgår sagen ...
Jeg kan ikke.
-Hvabehar? -Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke gøre det. Jeg troede, jeg kunne, men ...
Jeg så ikke noget. Jeg fik besked på at sige det.
Beklager, jeg kan ikke mere.
Denny elskede Eve for højt til at gøre hendes far ondt.
-Det er gætteri fra vidnets side. -Det er Deres vidne.
De har frafaldet tiltalen. Sagen er droppet.
Du gjorde det. Det er overstået.
Han havde gjort det. Dennys høje spil lykkedes.
Hvis en kører har mod til at skabe sine egne forhold,
er regn bare regn.
Far!
-Jeg har savnet dig. -Og jeg har savnet dig.
Zoë var atter vores.
Denny havde vundet hende tilbage, og det var en historisk sejr.
-Hallo? -Denny, det er Luca Pantoni.
Hej, Luca. Tak, fordi du ringer tilbage.
Jeg ville fortælle dig,
at de problemer, der holdt mig her i landet, er blevet løst.
Jeg så ham for mig på terrassen til en prægtig villa.
Jeg kan høre på din stemme, at de blev løst tilfredsstillende.
Så ville jeg høre, om det jobtilbud, du gav mig, stadig står ved magt.
Det gør det.
Så vil min datter og jeg og vores hund, Enzo,
frygtelig gerne komme til Maranello.
-Hedder jeres hund Enzo? -Ja, han er racerkører af natur.
Jeg får min assistent til at ordne det praktiske. Velkommen til Ferrari.
Vi tales ved snart igen. Ciao.
Ciao.
Hvad er det, Zoë?
"Ønsker dig en eventyrlig fødselsdag."
Hvad har du fået?
-Se, far. -Sejt.
Jeg ... Hvis du vil have, jeg skal gå igen ...
Hej skat.
Jeg havde næppe været lige så forsonlig.
Men Denny måtte tænke på Zoë.
Jeg havde tit hørt, at man skal vise storsind.
Jeg kendte ingen så storsindet som Denny.
Det store nital.
Så, er du klar?
Klar! Parat!
Nu!
-Tillykke med fødselsdagen. -Tak, far.
-Hvem vil have kage? -Mig!
Mormor, gider du hente en kniv ude i køkkenet?
Mit liv føles af og til både langt og kort på samme tid.
Jeg har det, som om jeg har levet i en evighed.
Hej, Enz.
Alligevel er det, som var der kun gået et øjeblik.
Enzo?
Jeg kan høre bekymringen i hans stemme.
Hvad er der sket?
Enz, dog.
Lugten af hans dag hænger i ham. Motorolie, benzin og grillkylling.
Kan du rejse dig op?
Jeg så engang en tv-dokumentar om Mongoliet.
I Mongoliet bliver en hund begravet i bjergene,
så folk ikke kan træde på dens grav.
Dens herre hvisker til hunden, at han ønsker, den vil blive genfødt
og vende tilbage som menneske.
Ikke alle hunde genfødes som mennesker. Kun de, der er parate.
Op med dig.
Jeg er parat.
Jeg ved, døden ikke er endegyldig. Det har Eve fortalt mig,
og jeg tror på hende.
Når jeg vender tilbage til verden, vil jeg praktisk talt være voksen,
så godt som jeg har forberedt mig.
Sådan.
Som menneske vil jeg slikke mig om munden med min korte tunge
og give et fast håndtryk.
Og jeg vil lære folk alt, hvad jeg ved og har lært.
-Var det bedre? -Jeg har det fint, Denny.
Du har altid været hos mig.
Du har altid været min Enzo.
Straks jeg så dig, vidste jeg, at det skulle være os to.
Jeg elsker dig.
-Hvad laver du her? -Vi skal ud på banen.
Jeg har en overraskelse til Enzo.
-Tak, Don. Vi skal nok skynde os. -Bare tag jer god tid.
-God tur. -Tak, skat.
Den strammer ikke, vel? Er du klar?
Godt. Kørere, start motorerne.
Aldrig havde jeg følt mig så værdsat.
Bremser og dæk er varmet op. Skal vi tage en hurtig omgang?
Jeg kunne blive her for evigt.
Blive hos dem for evigt.
Vi tager det i høj fart. Er du klar?
Gid jeg kunne se, hvad der venter dem i Maranello.
Denny vil klare sig storartet hos Ferrari.
Så storartet, at de en dag vil give ham chancen på deres Formel 1-team.
"Lad mig prøve," vil han sige. Det ville jeg gerne se.
Men man kan ikke få det hele.
Og de bedste kørere dvæler ikke ved fremtiden eller fortiden.
De bedste kørere koncentrerer sig om nuet.
Du har været en god ven.
En rigtig god ven.
Vi er bedstevenner.
Kom her.
Snart skal vi hjemad.
Men lige nu vil jeg bare have én omgang til.
Bare én til.
Jeg gør lige igen, så han ved det.
Hurtigere, Denny, hurtigere!
MUGELLO, ITALIEN OTTE ÅR SENERE
Far!
Der er nogen, der vil møde dig.
-De er store fans af dig. -Det er dig, der bestemmer.
Vi er dine største fans. Din datter sagde, det var i orden.
Min søn taler om dig hele tiden.
Han kører gokart. Han er vældig dygtig.
Må vi få din autograf? Vi skal se løbet fra infield i morgen.
-Hvad hedder du? -Enzo.
-Enzo? -Ja.
Jeg hedder Enzo.
Han vil være mester ligesom dig.
Undskyld, men din søn minder mig om en gammel ven.
Her er mit telefonnummer.
Ring, når du mener, han er klar, så sørger jeg for noget undervisning.
Han mener, du er den bedste racerkører nogensinde.
Også bedre end Senna.
Han er racerkører af natur.
-Tusind tak. -Tak.
Det var så lidt.
Kom.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2019